Varje år på vissa av de finaste universiteten—
—väljs en elitgrupp studenter ut för att bli medlemmar i hemliga sällskap.
Sällskapen döljer sin verksamhet när de formar framtidens ledare.
Minst tre amerikanska presidenter är kända som tidigare medlemmar.
Det allra mäktigaste hemliga sällskapet har alltid varit...
SKULLS
Vad kan jag fresta herrn med? Havregrynsgröt, skinka, omelett...
En skinkomelett.
Mer havregrynsgröt, hör du. Och försök hålla det på tallriken.
Ja, hör du, mer havregrynsgröt. Försök hålla det på tallriken...
—Chloe, du kan vara en riktig bitch. —Fascinerande...
Kom här, hör du.
Du har inte fått dagens första koffeinfria latte med sojamjölk.
Men du borde kunna uppföra dig! Be nu damen om ursäkt.
Förlåt.
Förstaårselever är för härliga...
—Det vanliga? —Ja, det vore gott.
Kommer du på kapprodden?
Jag har en enormt spännande föreläsning om BNP:s ursprung...
—Det hade inte jag velat missa. —Det hade jag.
—Till damen... —Tack, herrn.
—Vi ses där ute. —Ja, absolut.
Vilken är huvudtesen i C. Wright Mills "Makteliten"?
På vissa institutioner bildas elitgrupper som varar livet ut.
Är då Amerika ett klassamhälle eller den meritokrati —
— vi blivit itutade?
Mr McNamara?
—Jag tror att det är både och. —Hur kan det vara det?
Meriter belönas med rikedomar och av rikedomar följer klass.
Snygg räddning, mr McNamara.
Fin bil, flickor... När konverterade ni?
När vi lånade bilen i går. Som om du bryr dig, Luke.
Jag vill att ni fortsätter stjäla bilar. När jag blir advokat—
—blir jag rik på att försvara gamla vänner och får börja med er tre.
—Hur är det, J.J.? —Ditt hår var snyggare långt.
—Tack detsamma. —Jag gillar det nu.
—Även förlorare som vi förändras. —Jag har aldrig kallat er förlorare.
Du har dina böcker, dina båtar, din rika brud.
Vi ses, kompis.
McNamara, få ut båten, annars blir du diskvalificerad!
—Förlåt att jag är sen. —Bara vi inte är sena över mållinjen.
Händerna på. Klara och...skjut ut!
—Var har mr McNamara lärt sig ro? —I stans kloaker. Han är slödder.
Mamman dog i en bilolycka när han var ett. Fadern okänd.
Han säkrade oss mästerskapet tre år i rad.
Jag gillar honom allt mer.
En perfekt dag för kapprodd.
Ingen anledning att kolla honom, va?
Det är Caleb Mandrake. Han föddes till Skull.
—Caleb, jag ser inte loppet. —Föreställ dig det.
Båtarna görs nu klara för starten på Ivy Sprint.
Lag 1 i blå tröjor är fjolårsmästarna Bulldog Eights—
—med Luke McNamara vid akteråran och styrman Will Beckford.
Harvards båt har bana 2—
—med McCarry vid akteråran och styrman Williams.
Detta är starten på Ivy Sprint.
På bana 3 har vi Cornell.
Princeton Tigers på bana 4 och Dartmouth på bana 5.
Ytterst har vi Penn i blått och rött.
Färdiga.
Det var två, kom igen, det var tre.
Det var tio. Håll takten nu, killar.
Ge mig en kvarts båtlängd. Vi håller 36. Skitbra, Luke.
Bra! Det ser bra ut.
Bulldogs leder med en kvarts båtlängd.
Harvard och Cornell tar in på dem när de passerar halvvägsmärket.
Bulldogs ser ut att vinna igen.
Jobba med benen! Nu har vi dem!
Håll takten, Luke. Det är bra.
Vi leder med en halv båtlängd. Segern är vår.
Ro nu med ont uppsåt! Fem tag med ont uppsåt!
Det var ett...och två!
—Vad var det? —Georges klyka gick av.
Okej, George. Ut på tre!
Kasta åran, George!
Ett, två...
...tre! Hoppa!
Kom igen nu!
Sju åror mot åtta? De har inte en chans.
Otroligt! Bulldogs fortsätter. McNamara för laget vidare.
Ge mig allt ni har! Vi får inte låta det hända!
Luke säger att vi fortsätter. Kom igen! Ge mig en kvarts båtlängd! Nu!
Nu är det nästan klart!
Kom igen, nu vinner vi!
—Är de andra ute efter honom? —Han har tackat nej till alla.
Då vill han inte gå med i hemliga sällskap —
— eller så väntar han på oss.
Vad är det? Förvandlas du till pumpa vid midnatt?
Eller är du rädd att du inte ska bli en Skull?
Jag hade gått med om de betalat mina studier.
Vilket Skulls lär göra.
Jag fick Harvards ansökan i dag. Bara drygt 3 000 i år.
Så trots dussinet deltidsjobb och mina stipendier...
...är jag skyldig universitetet 110 000 dollar när jag är klar.
Plus ränta.
Även om jag kan låna rubbet är jag skyldig stället här 110 000—
—och Harvard 150 000.
Så får du ett spännande advokat— jobb med 80 timmars arbetsvecka.
—Då har jag råd att köpa bil. —En begagnad bil.
Du vet hur många tjejer det blir.
Så du får ännu färre tjejer än du får nu...
—Hur många får du? —Inga.
Tack...!
Så när jag äntligen kan jobba med den juridik jag vill...
...så har du tio år till hjärtinfarkten.
Min framtid blir min död. Den blir min död.
Glöm allt om Skulls. Börja året på rätt sätt.
—Säg till Chloe att du älskar henne. —Nu håller vi oss på jorden, William.
Chloe gick i dyr privatskola. Och jag kan inte ens dansa.
Chloes föräldrar har ett eget jetplan.
Jag har aldrig flugit jetplan.
Börjar du fatta?
—Jag var ute med en Skull en gång. —Hur visste du att han var Skull?
Vi bråkade om skillnaden på hemliga sällskap och studentföreningar.
Jag nämnde Skulls och han blev jätteskum—
—och gick och kom aldrig tillbaka.
Det måste vara en av deras regler. De lär ha många regler.
Regel 1: Är du inte vald före midnatt kommer du inte in.
Här är det. Böj era huvuden... Skulls!
Svårt att säga var Skulls slutar och var universitetet börjar.
—Vi vet att ni är där uppe! —Och vi vet att ni är där nere.
Vänta inget svar. CIA grundades där inne.
Det var under andra världskriget, när de fortfarande var hjältar.
Hjältar? Säg vad du vill.
Men om det är hemligt och elitistiskt kan det inte vara bra.
Kom till pappsen.
—Vad är det? —Vi äter pizzorna här uppe.
Det är nymåne och vi närmar oss tolvslaget.
Ni lyssnar på "Nattugglan".
Nu är det dags för nyheter. Klockan är tolv.
—Nu kan vi åtminstone äta. —Ja, nu äter vi.
—Vad fick vi? —Din favorit.
Du får en hjärtinfarkt när du är 30.
Lucas McNamara, tack.
Vem kan jag hälsa från?
Luke? Det är till dig. Han sa inte vem han är.
—Hur visste han att du var här? —Vi har blivit avslöjade, älskling.
—Är du redo att pånyttfödas? —Vem är det?
Telefonautomaten utanför administrationen, 40 sekunder.
Vem var det? Luke, vänta!
Astronomi—labbet. 20 sekunder. Kasta cykeln.
Fönsterbrädan.
DRICK MIG
Då kör vi, McNamara...
Han kom visst aldrig till pånyttfödelsen.
Bäst vi kollar om han andas.
Han tålde kanske inte drogerna.
Var kan jag få mer av den där skiten?
Ställ dig upp och håll käft, Mandrake.
—Förlåt, mr Munk. —Gratulerar, Skulls.
Till er pånyttfödelse. Skulls över alla andra.
—Säg det. —Skulls över alla andra.
—Högre! —Skulls över alla andra!
Ingen utomstående får känna till vår ordens arbete eller medlemmar.
Innan ni kan träda in, har rådet en liten uppgift som ni ska lösa.
Kalla det ett prov.
Universitetets hemliga sällskap har lekt en liten lek i drygt 200 år.
Maskotar. Vi stjäl deras. De försöker stjäla vår.
Vi saknar bara en.
Snake & Skeletons maskot, en pytonorm.
—Är det en giftig pytonorm? —Kanske.
Men kom ihåg: En orm utan fjäll känner vinden.
Ni har till gryningen på er.
—Vi har övervakat er. —Vi kommer att övervaka er.
En vallgrav utan vindbrygga? Vilka märkliga människor.
Jaha, mina herrar. Vad väntar vi på?
Den är låst.
Ursäkta, mina herrar. Lås råkar vara min specialitet.
—Vad sa du att du hette? —Luke McNamara.
Caleb Mandrake.
Jag vet. Jag har serverat dig frukost i tre år.
Förlåt. Ni i matsalen liknar varann. Det måste vara de små kepsarna.
Ja, det måste vara kepsarna.
—Var har du lärt dig göra det där? —En förspilld ungdoms färdigheter.
Jag var en riktig värsting.
Inga ormar här.
"En orm utan fjäll känner vinden."
De sa att ormen fanns vid huset.
Därmed inte sagt att den finns i huset.
"Känner vinden"... Självklart.
—Vindflöjeln. —Kom.
Oj!
Är du klar?
Det måste vara det de menar med "Skulls över alla andra".
—Klar? —Mot dig.
En gång till.
—Släpp inte, Luke! —Håll i dig, Caleb!
Dra upp mig!
Luke!
Var är Luke?!
Du är en riktig värsting.
"Amanuenssystemet belönar bara medelmåttan och vår fakultet"...
..."frossar i egennyttig verksamhet och åsidosätter sin huvudfunktion:"
—"Att lära studenterna att tänka." —Bravo. Det är en bra artikel.
Jag är ingen Bob Woodward, men ge det lite tid...
Där kommer en riktig artikel.
—Vad händer, hör ni? —Hur var det i går kväll?
—Vilket då? —Låt mig friska upp minnet.
Vi skulle äta tofupizza när telefonen ringde och du for iväg.
Nu är du tillbaka och ser ut som om du släpats genom helvetet.
Det var bara en mycket lång natt.
Det måste ha varit en röjaromgång. Har hon ett namn?
Rak fråga, rakt svar. Är du en Skull?
—Är du en Skull? —Jag vet inte.
—Du vet inte... —Jag vet inte.
Jag vet att det låter som skitsnack, men jag vill inte prata om det nu.
—Jag vill inte vara taskig. —Det var du som sa det.
I tre år har vi skojat om privatskoletöntar—
—som inte ens såg oss. Och nu ska du umgås med dem?
—Det påverkar inte vår relation. —Det är skitsnack.
Två kvällar i veckan gör du sånt som du inte kan berätta om.
—Jag lovar, det förändrar ingenting. —Förändrar det ingenting? Kanon!
Berätta då allt för mig.
Berätta vad du gjorde i natt, var du var och varför du är blöt.
—Just det. Stick bara. —Det här leder ingenvart, Will.
Säger du nåt och stöder mig? Säg för en gångs skull vad du tycker.
—Säg att jag har rätt! —Låt det inte gå ut över henne!
Du bestämmer inte över mig!
Killar, lugna ner er innan ni säger nåt som ni inte menar.
Låt mig säga en sak som jag verkligen menar.
Vi två sitter på Maury's och dricker, snackar med några tjejer—
—när Caleb Mandrake och dina nya vänner kommer. Sätter du dig hos dem?
—Hur känner du till Caleb? —De är redan du med varann.
—Hur känner du till Caleb Mandrake?! —Kalla det en gissning.
Det handlar inte om Caleb, utan om oss!
Vad är det?
Will! Vi måste reda ut det här. Vi måste kunna mötas halvvägs.
Nej, där har du fel.
När det gäller vänskap kan man inte mötas halvvägs.
Det är Caleb Mandrake. Får jag tala med Lucas McNamara?
Ja...med en gång, sir.
Caleb Mandrake.
—Caleb, kan du vänta en stund? —Inga problem.
Chloe, jag är hemskt ledsen, men...
Jag är ledsen.
Läget, Caleb?
Vi behövde inte vänta så länge.
Vet du nåt som inte jag vet?
Titta under din kudde. Du kanske hittar nåt från tandfen.
20.00 I KVÄLL
Gratulerar, mr Lucas McNamara.
Detsamma, mr Mandrake. Detsamma.
Jag antar att de väntar oss.
Kent Hodgins. Här borta, tack.
Hugh Dalton Mauberson, här borta.
Laurence Thorne, här.
Caleb Mandrake, häråt, tack.
Lucas McNamara, häråt, tack.
Jag är domare Litten Mandrake. Å rådets vägnar: välkomna.
I alla sällskap behöver man nån som man kan lita på.
En som alltid ställer upp — på allt. En själsfrände.
Min själsfrände är senator Ames Levritt, avgångsklass —72.
Mina herrar, ni har ställts två och två. Själsfränder.
Ni ska som själsfränder komplettera varandra—
—och ta ansvar för varandra.
Mr Wheeler. — Mr Pitcairn.
Öppna dem.
Vårt medlemskap har som livet—
—sina glädjeämnen och svårigheter...
...och ibland sin smärta.
Men till skillnad från livet är bandet mellan er evigt.
Låt detta försegla bandet mellan er.
Var tysta när ni uthärdar.
Bra gjort. Mina herrar, sätt på er era klockor.
Med rådet som vittnen har ni nu blivit själsfränder.
Och nu, mina herrar, reglerna.
Vi lever enligt reglerna, vi dör enligt reglerna.
Läs er regelbok. Det finns en regel för alla tänkbara situationer.
Skydda nyckeln som ger er inträde och er regelbok—
—som ni hade skyddat era liv.
Kom ihåg det viktigaste: Våra regler ersätter yttervärldens regler.
En Skull över alla andra.
En Skull över alla andra!
Bra gjort, mina herrar. Gratulerar.
Som Skulls ordförande och å rådets vägnar—
—och från de 322 gamla studenterna över hela världen...
...hälsar jag herrarna välkomna. Välkomna hem.
Det är mitt livs stoltaste dag.
Tack, pappa. Jag vill göra dig stolt.
Tack.
De är jättefina. Som i rabatten i morse utanför dekanus kontor.
Jag trodde kvinnor älskade nyplockade blommor.
Jag klantade till det med dig i går. Förlåt mig.
Är det sant? Det känns som en muta.
—Vad är allt det här? —Luke McNamara. — Action Jackson.
Uppkallad efter Jackson Pollock. Det är till min avhandling.
Jag lär min dator måla.
STYRSYSTEM FÖR MÅLNING
Det är slumpen som formar datorns skapelser.
Så är det jag eller maskinen som är konstnären — eller båda?
Det är kanske ingen av oss eller så är det kaos i sin renaste form.
Måste du vara här när den målar? Kan jag bjuda dig på middag nu?
Ja, det kan du.
För Action Jackson väljer själv när han ska börja och sluta.
Jag får lätt högsta betyg.
Eftersom det är jag som bjuder... Hur hungrig vill du säga att du är?
Jag är utsvulten.
Utsvulten? Utsvulten är typ...20 dollar?
Då får jag plocka ut lite kontanter.
Jag får kolla saldot. Det har varit en dyr vecka, jag har köpt en bok...
20 000 dollar? Det måste vara ett misstag.
Du är en Skull.
Herrejävlar.
Jag är rik!
Du är en Skull.
Jag försvinner inte bara. Var glad för min skull.
Okej, jag är glad...
Bra.
Om herrarna följer med mig.
Mr Mandrake, ni ska in här. — Mr Mauberson, ni ska in här.
Och mr McNamara, ni ska in här.
Ni andra följer med mig.
Herrejävlar, ja!
Det är mr McNamara.
—Har vi lite problem med flugan? —Ja, det har vi.
Lugn, jag är mästare på fluga.
Det är lite krångligt. Särskilt när man gör det på andra.
För allt är ju omvänt.
Så där ja. Det har du gjort förr.
En eller två gånger...
—En förspilld ungdoms färdigheter. —Tack ska du ha.
Lucas! — Caleb! Kom hit en stund.
Kom. Jag fick en fantastisk idé. Var firade du Thanksgiving i fjol?
—I fjol var jag på Pizza Hut. —Pizza Hut?
Du firar Thanksgiving med oss. Vi har en tradition.
Vi jagar och äter bara det vi skjuter.
Om vi inte fäller nåt byte dricker vi konjak hela kvällen—
—och svälter framför en knastrande brasa.
Men oroa dig inte. Caleb är en suverän skytt.
Jag kommer gärna.
Hemma har vi samma tradition. Fast vi skjuter duvor.
Ames! Jag vill presentera dig för mr Lucas McNamara.
—Senatorn, ett nöje att få träffa er. —Nöjet är helt mitt, Lucas.
Vi har väntat på din ansökan. Jag sitter i antagningsnämnden.
Det är opassande att diskutera inför en tänkbar kandidat.
Du har rätt, Litten. — Nå, Caleb, vad har du för planer?
Jag trampar vatten och ser vad som händer.
Då måste du vara trött i armarna.
Det är jag, pappa. För du kastar hela tiden ut mig på den djupa delen.
Ursäkta, jag behöver en sup.
—Vad tycker du om allt det här? —Det är faktiskt lite överväldigande.
Det var det för mig också. Vi delar bakgrund, du och jag.
Värderingar med, hoppas jag, så att vi kan utnyttja Skulls bättre.
Har du några frågor?
Miljoner frågor. Vem betalar allt det här?
Regel 46 i din bok:
"Varje medlem ger en del av sin förmögenhet till Skulls."
Och ordet "krig" i ritualrummet—
—vad exakt har det för innebörd?
De som vill bli våra ledare visar sitt värde genom krig.
—Vad gör de i fredstid? —Det finns alltid krig att utkämpa.
Om du behöver nåt, om det så bara är för att snacka skit...
...så ringer du mig.
Det verkar lite spänt mellan din pappa och senatorn, va?
Ja, de var skolkamrater, själsfränder.
Det blev mycket värre när pappa slog Levritt i ordförandevalet.
Det måste vara svårt att försöka följa i hans fotspår.
Han är en äregirig man.
Tanken på att komma in i Högsta domstolen är hans enda kärlek.
På tal om kärlek...
—Lucas McNamara, va? —Ja. Hur visste du det?
Jag vet allt om dig.
Får jag lov?
—Varför kom du inte på träningen? —Jag har haft fullt upp.
—Med vad då? —Det är hemligt.
En lång kille som du måste ha mer i sig.
Så ska det se ut!
Satan...
Nej... Nej!
Lucas, jag måste prata med dig just nu.
—Chloe, detta är Caleb Mandrake. —Vi träffades på Exeter.
Gick vi ut tillsammans?
Ett par gånger. Du tyckte också att det var helt oförglömligt...!
—Vi ses sen. —Okej.
Jag känner mig jättelöjlig, men jag glömde nyckeln du vet var...
Jag vill inte göra bort mig redan. Får jag låna din?
Såvitt jag vet...kastar de inte ut folk för att de är glömska.
Tack, Lucas.
Rummet domineras av ordet "krig" inristat med jättestora bokstäver.
Det största rummet är ungefär 24 meter brett.
Det är storslaget med sina tio pelare—
—av äkta marmor.
—150 års rikedomar... —Du!
Du bröt dig in i min bil och stal min nyckel och min bok!
Ge mig kameran, bandet och mina saker!
Helt okej, lugna ner dig. Här är din nyckel.
Men jag har inte boken med mig. Vi kan hämta den när du vill.
Men lugna ner dig.
Will?
Hjälp! Hjälp mig nån!
Förlåt mig
Jag förstår inte.
Will hade aldrig... Han är den sista människa...
Ibland känner vi inte människor så bra som vi tror.
Jag har några frågor, sen tror jag att du ska försöka sova lite.
Rörde du nåt annat än dörrhandtaget?
Jag vet inte, jag är ofta här, för jämnan.
Varför kom du klockan tre på natten? Jobbar du på tidningen?
—Nej, jag ville bara prata med honom. —Vad skulle ni prata om mitt i natten?
Vi hade bråkat. Det var inget särskilt.
Så ni hade slagits? Vad slogs ni om?
Lägg inte orden i munnen på mig. Vi var bara rumskamrater.
Lugna ner dig. Du verkar lite spänd.
Vad försöker du säga?
—Vad försöker du säga? —Lugna ner dig.
Jag frågar bara rakt upp och ner vad ni grälade om. Det är allt.
Assistent Sparrow? Martin Lombard. Jag är universitetets rektor.
Måste vi göra det här nu? Kan vi inte vara bussiga mot honom?
Jag har några frågor till, men det är kanske lite olägligt.
Jag hör av mig. Du kan gå, McNamara.
Försök sova nu.
Ursäkta...
Herregud...
Jag hörde det nyss. Jag är hemskt ledsen.
Vad ska jag säga till hans mamma?
Den här ska också med.
Ska jag packa ner det här också?
Jag har en sak att berätta.
Will höll på med en avslöjande artikel om Skulls.
Många tidningar var intresserade.
—Han blev erbjuden jobb också. —Jag vet.
Jag hittade hans anteckningar.
—Varför sa du det inte tidigare? —Jag lovade Will att inte göra det.
Om artikeln har nåt att göra med hans självmord—
—borde polisen få veta det.
—Du får inte prata med polisen. —Hade artikeln med Wills död att göra?
—Hade den det? —Jag vet inte, Chloe.
Jag vet inte.
Om vi var så goda vänner som vi trodde att vi var, så kanske...
...så kanske det hade slutat på ett annat sätt.
Jag ljög.
Will ljög.
Och nu ljuger du.
Du ljuger för mig.
Flytta dig. Flytta dig!
—Assistent Sparrow... —Lärde du dig några sanningar i dag?
Din flickvän sa vad du hade bråkat med Will om.
—Hon är inte min flickvän. —Din vän som är flicka då...
—Vi fick också veta nåt intressant. —Vad då?
Will hade ett krossår i bakhuvudet.
När folk hänger sig brukar de inte få krossår i bakhuvudet—
—som om de hade slagit sig själva med en slägga.
Will utsattes för våld före självmordet...
...eller det som skulle se ut som ett självmord.
Men ligg inte sömnlös för det, för vi jobbar på det.
Och jag vet hur djupt oroad du är.
Jag hör av mig till dig.
Om du inte hör av dig till mig först.
Mina herrar... I kväll börjar avslöjandeprocessen.
Sista steget före inträdet i vår orden.
Följ med oss in i Lögnarens Helvete.
Mina herrar...stig in.
Jag är dr Whitney, avgångsklass —73. Jag är protokollchef.
Jag är er guide de närmaste veckorna.
Avslöjandeprocessen är vår allra heligaste ritual.
Det har varit en Skulls—tradition sen slutet på 1700—talet—
—och är grunden för era förpliktelser gentemot varandra.
Varje själsfrändepar placeras i buren.
Sen får ni ställa vilka frågor som helst till dem, om vad som helst.
Syftet är att ni ska lära er så mycket ni kan om varandra.
När de har avslöjat allt till er tillfredsställelse, släpp ut dem.
Vilket par vill börja?
Caleb och jag börjar.
Luke, vad fruktar du mest?
Vad jag fruktar mest?
Det jag fruktar mest är att jag alltid kommer att vara ensam.
Mamma dog när jag var så ung att jag inte minns hennes ansikte.
Jag har aldrig haft nån familj.
Till för några år sen. Då fick jag en vän som blev som en bror för mig.
I förra veckan togs han från mig. Vad tror du att det hände, Caleb?
—Vem kan svara på det? —Det kan du.
Du kan berätta vad som är det värsta du nånsin gjort.
Jag hade ett förhållande med min mammas bästa väninna.
Varför är du så rädd för din pappa?
Min pappa skyddar mig alltid, räddar mig alltid ur knipor.
Jag tar aldrig ansvar för nåt.
Okej, ta då ansvar för det här. Vad är det värsta du nånsin gjort?
Var ska jag börja?
Tjafsa inte med mig! Vad är det värsta du har gjort?!
Vad menar du?
—Vad menar du?! —Vet du var jag hittade den här?
Tack.
Jag hade blivit av med den.
Jag undrade vart den tagit vägen.
Mina herrar...gratulerar.
McNamara, Mandrake. Ordföranden vill tala med er.
—Jag väntar där uppe. —Han är en Skull.
—Ursäktar du oss, Marty? —Naturligtvis.
Bra gjort, Luke. Bra gjort.
Kom inte med dina "bra gjort". Vad hände Will Beckford den natten?
Säg sanningen.
Jag tror att din själsfrände har rätt att få höra sanningen, Caleb.
Din vän stal min bok och min nyckel. Därför bad jag att få låna din.
Sen gick jag in i ritualrummet, och han fotograferade allt där.
—Du stal min nyckel och min bok. —Jag försökte stoppa honom.
Ge mig kameran, bandet och mina saker!
Helt okej. Här är din nyckel.
Jag har inte boken med mig nu. Vi kan hämta den när du vill.
Du ger mig nyckeln. Vi hämtar boken tillsammans och du säger ingenting.
Okej, lugna ner dig.
Jag säger ingenting. Ingenting händer med dig.
Vad händer om jag säger att jag inte kan gå med på det?
Släpp mig!
Han föll.
Han bröt nacken.
—Det fanns inget jag kunde göra. —Du kunde ha ringt polisen.
Will är död!
Vi kunde inte gå till myndigheterna.
Det hade förstört Calebs framtid, min domarkarriär—
—och vi sviker Skulls. Allt hade förstörts av en olycka.
Så vi fick det att se ut som självmord.
Och glöm inte...
Will Beckford var en tjuv och tog sig in där han inte hörde hemma.
Det här är inte rätt.
Nej, det är måhända inte rätt. Men det fungerade.
Det här är ditt intagningsbesked till den juridiska fakultet du väljer.
—Jag har inte ens sökt än. —Tänka sig...
Allt är betalt.
Jag gör vad som helst för att skydda dig.
Gör du inte det samma för mig?
Fröken? Kan jag få en kaffe till och lite kall mjölk, tack?
Ursäkta.
Du tog en risk som ringde mig.
Du sa att jag skulle ringa närhelst jag ville snacka skit.
—Vet du det? —Jag sitter i rådet.
Inte ens Mandrake kan mörklägga nåt sånt här på egen hand.
—Varsågod. —Tack.
Hur hanterar du ditt beslut att hålla tyst?
Hur hanterar du ditt?
Våra medlemmar är mycket tvångsneurotiska, Lucas.
Skulls är en grupp som inte rår för att de tvivlar på varje blick—
—och dokumenterar varje gärning och viskad bekännelse.
Det finns övervakningskameror. Då måste det finnas band.
Vår organisation satsar alla resurser på—
—att till slut få in Mandrake som domare i Högsta domstolen.
En hemsk hemlighet får inte dyka upp och förstöra en så viktig uppgift.
Den hemska hemligheten vore sannerligen värdefull information.
Kanske nåt man kan använda i en förhandling med rådet—
—för att återfå sin frihet.
Och få tillbaka sitt liv igen.
Vill du ha tillbaka ditt liv, Luke?
—Han fyllde år i förra veckan. —Ja, det är en fredsgåva.
—Sänk din i stället! —Stäng av tv—apparaterna!
Stäng av dem. Vi har en gäst.
Hej, killar. Jag måste prata med er.
Sully, jag är ledsen att jag missade din födelsedag.
Om du vill bekänna dina synder så ligger det en kyrka en bit ner.
Jag skojar inte den här gången.
Om ni inte hjälper mig missar jag min egen födelsedag också. Fattar du?
—Varför skulle vi hjälpa dig? —Inte vet jag...
Ni vill kanske vända den andra kinden till.
Ni vill kanske förlåta mig och vara bättre vänner än jag har varit.
Om ni tittar ut genom fönstret här—
—så ser ni antagligen en Thunderbird —63 cabriolet.
Dubbla blås, fyrportad förgasare, och röd läderklädsel i originalskick.
Den är min.
Om ni hjälper mig så är den er.
Biffen byter digitalband två gånger om dan.
Klockan tio på förmiddagen och tio på kvällen. Prick.
Han går inte ut på framsidan, han går ut samma väg han kom in!
Han går österut. Jag hakar på.
—Har ni ett problem, mr McNamara? —Ja. Ett olycksfall i familjen.
Vi måste veta vart han går med banden!
STURTEVANT—SAMLINGEN
Hallå, vänta...!
Vad gör du? Ingen kommer in till samlingen utan passerkort.
Kom, nu går vi.
Vet du vad det här är?
Det är en mikrofon. En mikrofon! Fattar du?
Hör nu på mig. Sluta följa efter Lombards folk.
Om du fortsätter gräva, så gräver du din egen grav!
Tror du inte att de vet vad du gör?
De vet alltid vad vi gör och var vi är.
Din lägenhet är avlyssnad, min lägenhet också.
Och din kompis lägenhet där uppe, så hon går inte heller säker.
Ingen av oss går säker.
Det var inte meningen att göra illa din vän, Luke.
Jag lovar och svär, det var inte meningen att göra din vän illa.
Snälla du, ge dem inte en anledning.
Det är det enda de behöver.
—Jag måste prata med dig, Chloe. —Jag måste till föreläsningen.
—Snälla! —Prata då.
Vad är det?
Jag har en vän som har fattat några beslut som alla var felaktiga.
—Varför var de felaktiga? —För att han var egoistisk.
Och för att han var girig.
Han trodde att de skulle ge honom allt han önskade sig.
Men de gav honom bara katastrofer.
Så nu är min vän riktigt illa ute.
Han kan råka väldigt illa ut, men han vet att han måste göra det.
Vad gör jag?
Du borde behandla mig som en vän och säga sanningen.
Okej.
Det är dags att avlägsna McNamara. Han är inte längre lojal.
Ska vi välja din sons öde framför McNamaras?
Våra medlemmar tillåter inget så korrupt beslut.
—Medlemmarna måste förstå att vi... —De får aldrig veta det.
Enligt regel 88 måste ett rådsbeslut som ska hållas hemligt—
—från våra medlemmar vara ett enhälligt beslut.
Då föreslår jag i enlighet med regel 88—
—att Lucas McNamara genomgår en psykiatrisk bedömning hos oss.
Jag föreslår att vi voterar.
Förslaget är nedröstat.
Ames, kan vi gå upp och talas vid?
Vi brukade tro på samma saker.
—Vad hände? —Jag lärde mig att det finns gränser.
Jaså?
Hon tycker om att äta isglass när ni har älskat.
Jag har haft mina småsynder...
...men herregud, Ames, hon är bara 19 år.
Och jag är inte säker på att din fru eller väljarna i Virginia...
...är lika förlåtande som jag.
Jaha...
Ska vi rösta igen?
McNamara!!
Gör du slut med mig med ett patetiskt brev?
—"Vi kan väl ändå vara vänner?" —Jag kommer ihåg vad jag skrev.
Kom bara ihåg tre saker.
Prata inte med mig, ring mig inte och skicka aldrig—
—ett sånt här fegt jävla brev igen!
Jävla svin!
Smart drag, Lucas.
—Nu hör de oss inte. —Gick de på det?
Jag tror det. Du var väldigt övertygande.
—Fick du tag på allt jag behöver? —Ja.
Jag förstår inte varför de inte förstör övervakningsbanden.
Du känner dem inte.
De utnyttjar ruskiga hemligheter mot varandra.
Om du ångrar dig och sticker, så kan jag hjälpa dig. Min familj...
Min familj kan hjälpa dig.
Jag kan inte leva på det viset.
—Du måste lova mig en sak, Chloe. —Vad då?
—Nu får du inte bli mer indragen. —Det kan jag inte säga.
—Jag är indragen i det genom dig. —Du får inte råka illa ut.
—Jag ställer upp för dig. —Fattar du vad de kan göra?
—De dödar dig! —Jag älskar dig.
Det gör jag.
Jag älskar dig.
RITUALRUMMET 10/03
Okej, ni fick mig.
—Håll käften! —Du behöver inte pistolen.
—Ge mig bandet. —Jag har det här.
—Kom och ta det. —Kom hit med det.
Vi måste sticka!
Nu kör vi!
Bra plan, Lukie.
Här kommer det.
Du stal min nyckel och min bok Ge mig kameran—
—bandet och mina saker!
—Här är nyckeln. —Ge mig nyckeln, så hämtar vi boken.
Du säger inget, jag säger inget. Då händer det ingenting.
Släpp mig!
—Nej! —Åh, Gud!
Åh Gud, nej!
Pappa, du måste höra på mig!
Nej, hör på mig nu! Nåt har hänt.
Jag har dödat en kille i ritualrummet.
Jag måste ringa polisen! Nej, jag måste ringa 112.
Jag kan inte bara lämna honom här.
Ja, jag förstår. Jag förstår, all right!
Okej, då går jag.
Han rör sig. Luke, han rör sig.
Han lever fortfarande.
—Absolut. Kolla hans arm. —Spola fram.
Stanna där.
Kan du zooma in det nedre högra hörnet?
Luke, vilka är det?
Det är Martin Lombard. Universitetets rektor.
—Han är rätt illa däran, sir. —Vem talar han med?
Det kan bara vara Mandrake. Kan du gå närmare?
Lombard jobbar åt Mandrake.
Närmare.
Herregud...
De mördade honom.
Vad tänker du göra?
Luke, vi pratade precis om dig.
—Vad gör du här, Caleb? —Jag kunde inte leva med det.
—Jag berättade vad du gjorde. —Vad jag gjorde?
Allt du sa till mig. Hur du och Will slogs, olyckan.
Du fick det att se ut som självmord.
—Han ljuger för dig. —Jag har inget att ljuga om.
Jag har bevis. Allt som ni ville veta, finns på det här bandet.
Mandrake, vi har dina uppgifter. Vi hörs sen.
Håll mr McNamara sällskap.
Hitta nåt vi kan spela upp bandet på och få hit en åklagare på studs.
Jag har inte sett så mycket snö sen min senaste skidresa.
Det är på det här bandet.
Bilden är delad så att man ser fyra kameravinklar.
Det måste vara längre fram.
Det var på...
Du bytte ut bandet!
Berätta vad du trodde fanns på bandet.
Vad har de för hållhake på dig?
—"Dem"? —Skulls!
—Vilka? —Skulls!
Vilka tror ni håller i trådarna här? De övervakar er och mig.
De kontrollerar allt! Till och med honom!
Nu har jag hört nog.
Kom inte hit! Du måste lyssna!
—Martin Lombard mördade min vän. —Universitetets rektor?
Han knäckte nacken på Will Beckford!
Självmordet skulle dölja mordet. Och han är inblandad i det!
Varför skulle Martin Lombard mörda din vän?
—Mandrake sa åt honom att göra det. —Domare Litten Mandrake?
—Ja, han styr allt. —Det är ju löjligt.
Det är sant! Du jobbar åt honom!
Snälla du, du måste tro mig. Han vet vad som händer.
Jag är oskyldig och säger sanningen.
Jag säger sanningen.
Jävla as! Hur kan du göra det mot mig, Sparrow?
Vad har de för hållhake på dig, Sparrow?
Få ut honom!
Hur kom de åt dig?
Jag är oskyldig!
PSYKIATRISKT SJUKHUS
—Vad gör du här? —Jag såg bandet, Caleb.
Vad då för band? Vad snackar du om?
Luke är på mentalsjukhus och kommer kanske aldrig ut.
Snälla du, hjälp mig. Säg sanningen till polisen.
Snälla du.
Det är nog bäst att du går.
Caleb, innan jag går, en sista sak...
Det mest intressanta på bandet var efter att du hade gått.
Will Beckford var inte död.
Ms Whitfield? Vi måste tala med er.
Var är hon?
Hoppa in, Chloe. Jag kör dig till Luke. Jag lovar.
Kom nu, så åker vi.
Där är han, senatorn, i solgården.
Det är jag. Det är jag.
Hjälp mig!
Det ordnar sig. Jag ska få dig härifrån.
Jag ska ta hand om dig.
—Jag har ordnat en bil åt er. —Vart kör vi? Vad ska vi göra?
Du måste påminna honom om att det bara finns en lösning.
Vi lever enligt reglerna, vi dör enligt reglerna.
—Jag vet inte vad det betyder. —Det vet han.
Kör nu.
Jag lämnar sjukhuset. Nu får du ta hand om dem.
Du kommer att bli bra igen.
Nu är du ute och du ska aldrig dit igen.
Allt blir bra igen.
Jävla svin!
Fan! Fan!
Håll i dig.
Släpp honom!
Jag har följt efter er från sjukhuset. Det var det senatorn ville.
Jag förstår inte...
Senatorn tror att du kommer på det.
Jobbar du åt senator Levritt?
Hoppa in i Jeepen och kör härifrån.
Såg du vad som fanns på bandet?
Ställ inga frågor. Jag har gett dig svar.
Stick nu.
Tack.
Vi måste komma på vad vi ska göra, för de kommer att hitta oss.
Sparrow jobbade åt Levritt...
...men han bytte ut bandet och hjälpte mig inte när jag behövde det.
Han väntade tills jag kom ut från sjukhuset. Vad betyder det?
Vad försöker Levritt säga till oss?
"Vi lever enligt reglerna, vi dör enligt reglerna."
—Va...? —Levritt.
Han sa åt mig att påminna dig om det.
Regel 119, mitt på sidan.
"En utmaning kan göras på gentlemannamässigt sätt."
—Jag fattar inte. —Det gör jag.
Levritt ville se till att jag bara hade en enda utväg.
Gentlemannamässigt sätt...
—Vad är det för dag i dag? —Det är fredag.
Skulls är ute på ön i morgon.
Älskling, kom och lägg dig.
I morgon förklarar jag Skulls krig.
Vi har samlats här —
—för att fira avslutningen på avslöjandeprocessen.
Nu när ni har berättat allt för varandra vill vi visa er—
—hur stort värde vi sätter på er.
En skål för Skulls fortsatta framgångar.
—Över alla andra. —Över alla andra!
Mr McNamara, snälla ni. Ni vet att ni inte borde vara här.
Mr McNamara, kom ni för att hämta er check?
I enlighet med regel 119...
...anhåller jag om möjlighet att lösa oenigheten mellan mig—
—och Caleb Mandrake angående Will Beckfords död.
Vad är regel 119?
"När dispyter mellan medlemmar är av så allvarlig natur"—
—"att de inte tycks kunna lösas på annat sätt"...
..."kan en utmaning göras på gentlemannamässigt sätt."
—Och vad betyder det? —Han utmanar dig på duell.
—En duell? Du skojar. —Nej, sir, det gör jag inte.
—Doktor Whitney? —Det är en del av vår tradition.
Han är på flykt och borde gripas. Ring polisen.
Våra regler ersätter deras. Det borde du om nån veta.
Då kräver jag att få ta min sons plats i duellen.
Det får inte ordföranden.
"För att undvika intressekonflikter"—
—"utesluts rådsmedlemmar från frågor som rör deras släktingars öde."
Regel 119:B, rad 15.
Det finns två vägar ur det här, Lucas.
—Antingen tar du tillbaka utmaningen. —Eller...?
Eller så dör du. Caleb är mästerskytt och du är chanslös.
Då firar jag nog inte Thanksgiving hos er...
Pappa, jag måste fråga dig en sak.
Levde Will Beckford när jag lämnade ritualrummet?
Min son, jag älskar dig och jag har aldrig ljugit för dig.
Svaret är nej.
Mina herrar... Det är dags att börja.
Mr Mandrake, ni blev utmanad och får därför välja vapen.
Mina herrar, gå till era platser.
Rygg mot rygg.
Säg sanningen om Will.
—Jag beklagar, Luke. —Be inte om ursäkt, säg sanningen.
Jag beklagar vad jag måste göra med dig.
Spänn era hanar och gör er klara att skjuta.
Tio steg, på min signal.
Ett.
Två.
Det du gjorde med Will var en olycka.
Det här blir mord, Caleb!
Är du redo att mörda din vän? Din själsfrände?
Säg sanningen, så slutar det nu!
Nio... tio.
Säg sanningen! Säg bara sanningen.
—Skjut, Caleb! —Pappa!
Skjut, för helvete!
Säg sanningen till dem, så klarar vi det tillsammans. Jag svär.
Ta min väska!
Slappna av, mr Mandrake.
Du var inte värd ansträngningen.
Det är över, Caleb. Det är över.
Du sa till mig att det alltid finns krig att utkämpa.
Det här var ditt krig.
Ja. Och hjältarna vann.
—Ingen vann. —Det är inte sant, Mandrake är slut.
Han blir inte federal domare. Jag blir Skulls ordförande.
Du rentvås och hjälper mig leda en ny generation Skulls.
En jag höll av sa en gång—
—att om det är hemligt och elitistiskt så kan det inte vara bra.
Han hade rätt.
—Du utnyttjade mig. —Nej, Luke, jag hjälpte dig.
Jag lärde dig hur du får världen att arbeta för dig — för oss.
Tror du att du bara kan lämna oss? En vacker dag när jag ber dig—
—om en tjänst, kan du säga nej då?
Och om du säger nej, äventyrar det då det liv du skapat för din familj?
Kan du leva med det tvivlet, Lucas?
Du ska få se.
Bra gjort, min gosse. Bra gjort.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service
Ansvarig utgivare: Pia Grünler